MIN BRORS FLICKVÄN
Är det här dina...? Trodde väl inte det.
- Det hade jag tänkt göra. - Nu slipper du.
Är du hungrig? Blir flingor bra?
Resplanen...
- Nu ska pappa avslöja sin plan. - Jag packar, hämtar er efter skolan...
och sen kör vi raka... vägen.
- Det låter bra. - Nej...!
Det är väl meningen att vi ska typ gå i skolan? Nu missar vi typ flera dar.
Hur blir det med min skolgång? Vad ler du för?
Det är ovant att höra dig tala om din skolgång. Det får mig att -typ -le.
- Jag vill inte åka. - Vartenda år!
- Det är enda gången familjen ses. - Vi måste hjälpa farmor och farfar.
- Du sabbar min utbildning! - Gå och byt om.
Jättebra spalt, särskilt det om utegångsförbud.
Och gårdagens spalt om gränser var lysande.
- Vem är du? - Marty Barasco.
Och tack för förra fredagsspalten, nu förstår jag mina föräldrar.
- Är det nåt mer jag kan göra för dig? - Jag vill träffa er dotter, om jag får.
- Jane! - Det är Cara jag vill träffa.
Hej då, kom tillbaka om två år.
Jag vill inte skryta, men körskole- läraren tycker att jag är jätteduktig!
- Tycker han, ja. -Cara! - Får jag köra?
- Prick 15.00. Passa... - tiden! Vi fattar.
Det var faktiskt min kompis du var oartig mot. Vi pluggar extra ihop!
Bussen!
Jag mejlade den för en halvtimme sen.
Du skojar...
- Var är Cara? - Du är sen.
Hon gick till Yumms. Får jag köra?
- Pappa ska hamna i fler tidningar! - Det vet vi inte än.
Vad roligt...! Får jag köra?
Du är jätteduktig, men alla andra...
- Jag måste ju få öva. - Du måste överleva.
Vad håller du på med...?!
- Ursäkta att jag avbröt pluggandet. - Alla är inte munkar som du.
- Nu har du utegångsförbud. - Hur länge då?
- Hela livet. - Du skämmer ju ut mig!
- Okej, en månad. - Det är ju ännu värre!
- Varför? - Du ljög för mig.
- Du pallar inte sanningen. - Det kanske jag kan få avgöra.
Jag älskar Marty.
Pappa...! Det tog ett tag innan jag insåg det.
- Hur lång tid då? - Jag visste efter tre dar.
- Sånt vet man inte efter tre dar! - Hon kanske gör det.
Det du känner är inte kärlek, det är ungdomligt och överilat!
- Du tror bara att det är kärlek! - Jag älskar honom! Jag älskar honom!
Hur är det?
Där rök Janes collegeutbildning... och Caras.
- Min, då? - Ingen fara.
Nej, där rök den också.
Du kan inte hålla oss isär.
Halva jordens befolkning är faktiskt killar. Jag hittar nån annan.
Men Marty är den ende jag älskar.
- Jag vet nån som kör jättebra. - Nej...!
Dina systrar är nog sura på mig. Vad tycker du?
Du är en bra far, men ibland är du en dålig pappa.
- Vem sa att du skulle säga så? - Ingen.
- Jane eller Cara? - Jag kom på det själv.
Nej, vem av dem var det?
Jag kom på det själv, jag går faktiskt i fyran...!
- Jane eller Cara? - Jag kom faktiskt på det själv...!
- Jane eller Cara? - Hon går i fyran!
Översättning: Jennifer Warrender * Mediatextgruppen
Nu kommer de!
Hej, pappa.
- Då var alla här. Hur är det? - Bra... fast flickorna tål mig inte.
Då sköter du dig fint.
- Vad stora de har blivit! - Nej, de är fortfarande små.
Hejsan...! Vilken stor flicka.
- Mycket trafik? - Inte så farligt.
Hej, syrran. Vilka är det? Dem har jag aldrig sett.
- Säg nåt! - Nåt.
Nu har det hänt! Det låter bra.
Du får sova här nere. Mitch får sällskap...
Så jag får ta finrummet. - Ingen fara.
Natti natti.
God morgon...! Har alla sovit gott?
- Ska jag göra iordning nåt åt er? - Skaffa ett eget liv...!
Hon behöver bara lite utrymme... Jo då, det gör ni nog allihop.
Du kan väl åka och köpa tidningarna.
Gör det. Det kan göra dig gott att komma bort ett tag.
- Jag borde nog stanna. - Åk, Danny. Gör nu som jag säger.
Ett ögonblick.
Skulle du kunna hjälpa mig?
Jag är ute efter... en bok, så klart.
- Någonting särskilt? - Ja, något som kan hjälpa mig med...
något som kan bli lite pinsamt.
- Vad för slags... - Något roligt vore trevligt.
Men inte nödvändigtvis något gapskrattsroligt.
Och absolut inget som driver med folk, utan...
någonting mänskligt roligt.
Gärna något som överraskar en-
- och samtidigt får en att tänka att man kan ha rätt när det är fel-
-men att det ändå är rätt att ha fel.
Det jag menar är...
att jag vill bli tagen med storm.
Och samtidigt inte. Jag vill känna...
en djup samhörighet med... nånting.
- Jag vet nog inte vad jag vill ha. - Man hittar sällan allt i en enda bok.
- Det är nog därför det finns så många. - Vad har vi fått ihop?
Ett litet potpurri av möjligheter.
Då så... Lyrik. Dickinson. Klassiker. Lite Neruda är aldrig fel.
Den här kan man inte lägga ifrån sig. "Gandhis liv".
Ingen har varit så cool som han.
- "Det är svårt att hitta en bra man". - Bara titeln...!
- "Anna Karenina". Kanske inte... - Jo, den är rolig.
Nej, men den här.
ALLA BAJSAR
- Så himla rolig var den kanske inte. - Jo, det var roligt... och sant.
Men om du bara fick välja en.
Då måste jag nog säga att ingenting slår...
den romantiska fiskeboken.
Ärligt talat så gick jag bara runt och rafsade ihop vadsomhelst.
- Vad var det ni letade efter? - Jag tar allihop.
- Och se till att han får kommission. - Han arbetar inte här.
Det borde han...!
Du är verkligen slipad.
Nej, det är jag inte alls.
Dan.
Marie.
Får jag bjuda på nåt som ursäkt.
Te... Akta, det är hett. Min apelsinjuice.
Och så köpte jag muffins... men fick en mindre planet.
Servetter och bestick.
Jag kan inte leva utan gafflar. Men det kan du.
Dan. Du föddes...?
Jag föddes, precis som alla andra, och blev vuxen, som alla andra.
Var den god?
Jag gick i skolan och hade en "Bröderna Cartwright" -lunchlåda.
Det var en teveserie på 60-talet.
När jag var tio ville jag bli trollkarl så jag trollade för grannbarnen.
Jag försökte få en flicka att sväva, men det gick ju inte.
Hon fick gipsas och sy många stygn...
Jag ska berätta nåt som jag aldrig... Du kommer att skratta.
Nåt som jag aldrig berättat för nån i hela mitt liv.
Och det är väldigt svårt att säga.
Och sen blev hon... sjuk.
Och sen var hon borta.
Det har tagit tid. Nu pratar vi om nåt annat.
Så du är en änkling med tre döttrar som flirtar hejdlöst i affärer?
- Det verkar inte bättre. - En sån har jag haft.
Nej, det verkar ha varit...
- väldigt jobbigt. - Nej...
Vi har det bra nu. Det har vi.
Du måste inte le.
Hellre det än gråta.
Håller du...?
Hej. Nej, jag är snart där.
Jag måste åka.
- Jag glömde helt bort tiden. - Jag skulle gärna vilja prata mer.
Det var trevligt, och rätt annorlunda, att träffa dig.
- Får jag ringa? - Det kan bli knepigt.
- För att du har ett förhållande? - Ett nytt.
Nåt jag hade vetat om du fått säga nåt.
Det är så orättvist. Du vet allt om mig, men jag vet inget om dig.
Jag vill inte ägna hela livet åt att undra över tjejen jag snackade ihjäl.
Vi skulle ju bara vara två människor som pratade klart.
Okej, det är ju harmlöst.
Ring. Eller inte... men ring.
Jag skulle t.o.m. ringa och säga att jag inte tänker ringa.
"Ringa och säga att jag inte ringer"?
Förlåt!
Jag brukar aldrig göra så... Jag är väldigt försiktig av mig.
Och ingen tror...
Välkommen till Rhode Island.
- Vad är det? - Ingen.... Ingenting, menar jag.
Danny är tillbaka!
- Hur är det? - Va? Bara bra.
Säkert? Det verkar inte så.
Det var så konstigt...
Vad är det...?!
Jag har träffat någon och hon är fantastisk.
Helt otroligt...! Fick du numret? Ska du ringa?
- Det är komplicerat. - Nej, enkelt -ring.
- Han är rädd att det är för snart. - Inte för nån i hans ålder.
Amy, Dan har träffat någon! - Eileen, hur snart kan han ringa?
Ingen aning, det var så länge sen.
- Har han träffat nån...?! - En pangbrud!
- Sluta nu...! - Vi kan fråga Annie.
Hur ser hon ut?
Vad ville ni...
- fråga? - Min bror, Dan. Han behöver råd.
Han har träffat en pangbrud... - Hon är lite chockad.
Är det så konstigt? Mitch sa aldrig att hon skulle få träffa hela släkten.
- Jag ville inte skrämma bort henne. - Kom nu, allihopa!
- Annie? - Anne-Marie.
Mitch säger Annie, men alla andra säger Marie.
Det är två Mary och en Martha på gymmet, det blir så rörigt.
- Det vore ju inte bra. - Jag föredrar Marie.
- Kom nu, vi sitter ute på veranden. - Tjejerna där och killarna här.
"Väldigt korta tidsenheter..."
- "Milli"! - "Nano"!
Inte fuska...!
- Ni ligger efter! - Sluta.
- "Hemligt" går nog inte in. - Nej. Då tar vi nåt annat.
Om du blir intresserad, måste hon vara väldigt speciell.
Men det kan inte bli nåt, hon är redan tillsammans med nån.
- Det är inte ditt problem...! - Jo.
Kom igen. 15 vågrätt. "I stekpanna."
Har hon nån ring...? Då är det fritt fram.
Koncentrera er nu!
- "Sautera". - Javisst!
Och har vi försökt med "tidsanda"?
- Då går "ozon" in också...! - Gud, vad bra vi är!
"Allt som kan gå galet gör det...."
Vakna nu, vi har inte ens kommit till lodrätt än!
- De vann. - Vi får diska.
- Vi måste kolla! - Disken väntar!
- Vad är det med dig? Du var värdelös. - Han har annat att tänka på.
- Nå, vad tycker ni om...? - Det är för tidigt att säga.
Men hon är intelligent, underbar, förtjusande...
och om du klantar dig så behåller vi henne och gör oss av med dig.
Slarva inte nu.
Hon är verkligen otroligt snygg.
- Vad tycker du? - Hon är jättefin.
Ska jag visa var vi är nånstans på kartan?
Om jag hade vetat, hade jag aldrig... Inte min brors flickvän.
Och jag kallade dig inte "pangbrud"!
Här är viken, och här är vi... Vad ska vi göra?
Det är ju rätt komiskt, vi kanske ska berätta för alla.
Vi gjorde ingenting fel.
- Vad bra! Ni lär känna varandra. - Jag visade var vi är nånstans.
Du räknar ju inte!
Jag vet vad ni håller på med.
Ni gömmer er inte.
Jag vet var du är!
- Jag vill börja om! - Fem, sex... Jag räknar till 200.
Ni syns!
- Mitch är jättetrevlig. - Ja, kul och rolig.
Okomplicerad, på ett bra sätt. Precis vad jag behöver.
Jag hade ett jobbigt förhållande sen träffade jag Mitch på gymmet.
- Han är jättetrevlig. - Du säger det, ja.
Det är han.
Lycka till... åt oss allihop.
- Du ska visst få fler läsare. - Konkurrensen är hård.
Hon är fantastisk. Hon har bott eller varit överallt.
Tibet, Chile, Berlin... när muren fanns.
Mitch har verkligen haft tur.
Du, då? Har du hittat nån?
Jag vet vad Suzanne betydde och du tror inte du kan bli lika lycklig-
-men det har gått fyra år nu.
Vi kan väl gå tysta.
- Du skulle ju slippa känna lukten. - Och jag kände inte ett dugg!
Kan nån skicka majsen.
- Så träffades vi. - Jag kan dra min version...
- Vilket tecken är du? - Skorpion.
- Jag med! Har du syskon? - Nej.
- Vill nån ha majs? - Berätta nåt väldigt få vet om dig.
Jag är skicklig på...
- att göra pannkakor. - Talangshowen!
- Hur skulle din drömdag se ut? - Börja och sluta med Annie.
Först skulle jag åka till ett land där jag inte kan språket.
Nya seder. Nånstans där jag inte alls känner mig hemma.
Välkommen hit!
Första gången jag såg henne...
Älskade vän, du behöver inte skrika.
Jag trodde att jag hade dött för det stod en ängel i rummet.
Vad gulligt.
- Är du och Mitch förälskade? - Majsen är som en ängel.
Efterrätt!
- Alla har inte ätit upp än! - Det börjar bli sent.
Jag är också enda barnet. Det här är lite för mycket, va?
När blir en pojkvän älskare?
Inga fler frågor nu, ni har ju förhört henne hela kvällen.
- Känns det så? - Inte alls.
- Hon är bara artig. - Nej, jag älskar alla frågor.
Lägg av...!
Å hela familjens vägnar vill jag be om ursäkt.
Inga av Mitchs flickvänner har nånsin blivit utsatta för så ingående förhör.
Eller hur? Inte hon med sexscenerna...
inte hejarklacksledaren, eller "massösen"...
inga av alla de flygvärdinnor som har kommit och gått.
- Nu räcker det. - Har jag inte rätt...?!
Tack för att du tog upp det. Ingen är så smart som du.
Han har rätt. Nu är det Annies tur att fråga mig...
- Hon vill bli kallad Marie. - Fråga vad du vill, Marie.
- Jag har inga frågor. - Lägg av...!
Mitch sa tidigt att om jag förlåter hans förflutna, så förlåter han mitt.
- Det var väl korkat. - Okej, nu går vi in i vardagsrummet.
John, tar du med pajerna.
Inte du! Du får diska, ensam.
- Förlåt. Jag gick alldeles för långt. - Nej, du är min bror.
- Inget du säger kan göra mig arg. - Hon som jag träffade i dag...
När du snackade om mina gamla tjejer insåg jag en sak.
Det jag känner för Marie är annorlunda.
Du vet den där känslan i... När hjärtat bara...
Bankar. Som om det låg utanpå kroppen.
Man är fenomenal och hemsk och nedstämd och levande samtidigt.
Ja...! Vad kallas det?
Kärlek.
Du har alltid haft ordets gåva.
Stanford eller Berkeley... eller University of Washington.
Eller nåt närmare.
Lil, om du har svårt att somna så vet du var jag är.
Ska hon få en godnattpuss?
Mamma och pappas regel om skilda sovrum före giftermålet.
- Det är en bra regel. - Tack, Dan!
Marie borde läsa nåt av en riktig författare.
- Nej, det är ingen bra idé... - Den bästa bok jag läst.
- Den enda bok du läst. - Du kan väl skriva nåt.
- Akta, det där är förstaupplagan. - Den enda upplagan, mamma...!
Måste du verkligen...?
"Lycka till" -inget mer? Det får duga.
God natt.
Ha så kul.
Marie, vill du vara med, min sköna?
Mamma! Sätter du på musiken!
Det här behöver du mer än jag.
Gör som Marie. Gör inte som Dan.
Det känns alltid vidrigt i början, men efteråt är det jätteskönt.
Wow...! Ingen dålig stretchning.
Så kan väl du göra med mig.
Hämta dina systrar så ses vi på framsidan.
- Vart ska du? Får vi följa med? - Får vi?!
Mina flickor vill vara ensamma med sin pappa-
- men jag lovar att ni får följa med en annan gång. -Kom nu...!
- Farmor ska lära mig sticka...! - Kom nu, Cara.
Vad väntar ni på? Kom!
Här hade de massor av snäckor och en papier-maché-haj!
- Du älskade deras kola. - Då var jag fyra...!
Den här vägen... Nu vet jag: bowling! Kul, va?
Livet är fullt av besvikelser, stora och jättestora.
Vart vill ni gå -fyren eller valjaktsmuseet? Ni får välja.
- Vet ni varför man har fyrar? - För de är fina?
Just det...! Och så är de till hjälp när det är mörkt.
De är en trygghet för båtarna och förhindrar att vi går på grund.
När man är ute till havs och kastas runt av stora mörka vågor-
- och aldrig tror att man får känna torra land igen-
- och att man kan gå i tusen bitar och sjunka ända ner till botten...
så är det ljuset som får oss att hålla kursen. Ljuset...
Pappa, mår du bra?
Klart jag mår bra... lilla gumman.
- Hade ni kul? - Nej.
Var har ni hållit hus...?! - Vi har letat överallt.
- För att vara föräldraexpert... - Förlåt...!
Dan! Hon var helt otrolig, du skulle ha sett henne!
- Visst var jag snabb? - Tveklöst... och du svettas vackert.
Vart tog Dan vägen?
Hon rör sig som en gudinna...!
Hon är som en panter, hennes kropp...
Jag ville kasta mig över henne, rida på henne utmed stranden!
Hon var som min hingst.
Och hon är så vacker. Jag ville ha henne framför mig.
Marie! Det finns rena handdukar i det högra skåpet!
Jag längtar efter din hud... och din doft.
Jag längtar efter dina ögon.
Pappa!
Pucko!
Det var bara min knäppa pappa. Ja, han spionerar på mig.
Vi måste prata.
- Kan det inte vänta? - Funkar det här för dig? Svara ärligt.
- Jag tycker att det är trevligt. - Har du roligt?
- Fast nu har jag tvål i ögonen. - För det har inte jag...!
Jag har inte roligt och jag tycker att vi borde ha vissa regler.
Javisst...!
Det är precis det här jag menar, vi måste hålla ett visst avstånd...!
- Handduk. - Förlåt.
- Och sluta läsa min bok. - Varför det?
- Och den där salsagrejen du gör... - Vad pratar du om...?!
Salsadansen... Snälla, gör inte så!
Gör inte det, så blir jag glad. Och en sak till: sluta finnas till...!
Jag sa det, men jag menade det inte.
Och vet du vad? Jag tänker göra mig mindre attraktiv...
för att inte uppmuntra opassande känslor.
Jättekul, men jag tänker sluta tänka på dig.
- Bra! - Det ska jag.
Och om jag börjar tänka på dig, vilket kan hända i ett...
- Svagt ögonblick. - Ska jag tänka på dina brister.
- Mina brister. Och de är...? - Ingen aning, men jag ska nog...
- Åh, förlåt. Ska du duscha? - Ja, det ska jag.
Huset är gammalt, varmvattnet dröjer.
Får jag prata med dig? Du för det väl inte vidare...?
Du pratade om ditt liv i går kväll, om att resa och pröva nya saker.
Och då tänkte jag... Fantastiskt!
Allt var så väldigt... Det är nog varmt nu.
- Du har inte klätt av dig. - Det glömde jag.
Jag ska inte titta. Då insåg jag verkligen...
Jag har tänkt på vad jag vill göra, inte bara vad jag vill plugga.
Vad jag vill göra med mitt liv. Jag vill resa och pröva nya saker...
men det är svårt att veta var man hör hemma.
Att skaffa egna erfarenheter, det är ju det allt handlar om.
Men samtidigt är det skrämmande att inse vad man verkligen vill.
Det är så himla intressant... Jo, intressant...
att man kan hamna nån helt annanstans...
Lunch!
- Makaroner -jättegott. - Vuxna äter i matsalen.
Jag sitter med mina kompisar.
- Dan! - Sluta, mamma...!
- Vad håller ni på med? - Marie hjälper mig, vi har urtråkigt.
- Jag ser det... -Hur går det? - Hon är helt otrolig.
- Hej då, pappa. - Hej då...
- Fortsätt. - Jo, jag försökte göra... ett hjärta...
men jag kunde inte ens rita ett, så jag klippte och då blev det...
som... en stjärna.
Vi är så oroliga för dig.
Och det du gjorde i går och i dag har gjort oss riktigt oroliga.
Tack, vad rörd jag blir, men jag mår bara bra...
- Vi vill prata med Dan. - Kom in, bara! -Fortsätt, mamma.
Du gör så mycket för flickorna och för oss alla. Men du, då?
- Inte nu, vi pratar med Dan. - Du får inte glömma bort dig själv.
- Vi vill tala med dig i enrum. - Är det för att han varit så konstig?
Ja, men det finns en förklaring. - Och jag vill snacka med dig.
Du måste vara helt sprängfärdig. Du ser väl till att fixa det själv.
- Jag har pratat med min urolog! - Vad snackar du om...?!
Det alla undrar är... Ska Dan finna kärleken igen?
Nej. Tyvärr, så är det bara.
Men om du är mottaglig så finner kärleken dig.
Perfekt...!
Du måste alltså rensa avloppet, dra korken ur flaskan... så att säga.
Hittills har ni missat: "oroliga", "kärleken finner", "rensa avloppet".
- Tack ska ni ha, då var vi klara! - Nej, det är vi inte alls...!
Vi träffade Margot Drapers dotter. Hon frågade om dig.
Du måste ha lite skoj...!
Så Ruthie Draper kommer hit klockan sex, ni ska ut och ta en öl!
- Jag minns inte ens... - Du ska gå ut!
- Nej, mamma! - Jo, det är på tiden!
Ruthie "Pigface" Draper?!
Inte "Pigface" Draper, det är faktiskt taskigt!
Mamma, jag minns inte ens Ruthie "Pigface" Draper. Jag vill inte!
- Jag vill inte gå ut med grisansiktet! - Han ska gå! -Det är redan bestämt!
- Det är en blindträff! - Vi följer med, det blir jättekul.
Ja, jättekul.
- Det kommer att gå svint... fint! - Ha svinkul!
Jättebra.
Det här är Ruthie Draper. -Du vet vilka alla är. De är lite större nu.
Du är dig verkligen lik.
Ruthie... Vad fin du är.
Harvard Medical, Johns Hopkins... du har verkligen lyckats, Ruthie.
Men du hinner väl inte ha nåt förhållande?
Jag hade en kille. Han var jättefin, men...
han omkom i en olycka. Förlåt.
Vi hade bara känt varandra i tre dar, men ibland bara vet man.
- Ja. - Absolut.
- Du är alltså läkare... - Inom vilket område?
- Jag är plastikkirurg. - Självklart.
Jag vet vad du tänker nu-
- men mina patienter är brännskadade och barn med missbildningar.
Hon är ett helgon...!
Jag gör bara vad jag kan för att hjälpa andra, precis som din bror.
När jag har svårt att sova läser jag dina råd på nätet.
- Har du läst nåt av Dan? - Bara skönlitteratur.
Då har du nåt att se fram mot.
Ditt svar till soffpotatisens mamma: "Göm fjärrkontrollen."
"Om han byter kanal sen, får han i alla fall motion." Lysande!
Och föräldrarna med fem kinkiga barn som alltid lagade fem olika rätter.
- "Ni är väl ingen restaurang?!" - Ord för ord.
Jag har inga barn, och inga problem-
- men om jag får det en vacker dag så kommer dina ord att skänka tröst.
Ni får ursäkta, jag kan inte stå emot.
När en tjej gör så där, börjar man ju undra.
- Hon tar inte illa vid sig. - Nej då, inte alls.
- Men Dan är inte intresserad. - Inte?
Jag tror inte det. Är du det?
Nånting fick honom att tveka.
- Inte nu längre. - Det är härligt.
Hemma igen... Jag älskar din bil.
Kul att träffas... Ruth. - Kom nu!
- Dan och jag tänkte åka en sväng. - Sitt inte uppe och vänta.
- Jättegott. - Jag vet vad hemligheten är: kärlek.
- Godare för varje tugga. - Jag saknar ord.
- Hur var de? - Kalasgoda!
Det riktigt vattnas i munnen.
Receptet är hemligt, men jag fick knäcka äggen.
- Blev det nåt i går? - Det var trevligt.
Du är väl vrålhungrig nu.
- Kan jag få en till? - Jag är faktiskt rätt hungrig.
Hemligt recept.
Gick det för dig?
Ingen förtjänar nån mer än du.
Mums fillibabba.
Varför beter du dig som en 15-åring?
- Jag känner mig lättsinnig. - Du borde behärska dig.
- Vad menar du? - Det vet du.
Svarar du...? Tack.
Hallå... Nej, det är hans pappa.
Jordy...
Hör upp, allihop! De har ringt Danny!
Det här är stort!
Jag ska förklara...
Jag ska ha ett möte med höjdarna på Lamson Newspaper Group.
De kommer hit i morgon för att träffa mig.
Se till att få jobbet först!
Lilly frågade varför du flirtade med Marie.
- Jag flirtade inte. - Lugn, jag sa att det inte var nåt.
- Det var det inte heller. - Jag är faktiskt 17. Du flirtade.
Hon är ju inte det minsta intresserad, men lägg ner, va?
- Grattis! - Tack.
Han åkte buss hit! Han har släkt i Boston.
Han älskar mig!
Var inte orolig. När det gäller sex är det Marty som vill vänta.
Skulle det få mig att känna mig lugn?
Pappa, jag älskar honom. Jag älskar honom...!
- Nej, det gör du inte. - Det är äkta kärlek.
Bara för att inte du har nån, ska du inte straffa oss.
Blind förälskelse är inte kärlek. Sexuell attraktion är inte kärlek.
- Du fattar inte ens att du inte fattar. - Vad är det jag inte fattar...?!
Att du blir galen av att inte få vara tillsammans?
Att någonting håller er åtskilda, att du känner en stark gemenskap?
Att du blir mållös i någons närhet men säger allt du tänker-
- och att om ni bara var tillsammans så skulle du bli en bättre människa?
Då får Marty stanna...?
Förlåt.
"Får Marty stanna?"
Howard skjutsar dig till bussen, din moster hämtar dig i Boston.
Jag är inte din pappa, men kärlek är en farlig känsla.
- Nej. - Säger du emot?
Kärlek är inte en känsla, utan en förmåga.
- Vem har sagt det? - Jag kom på det själv.
Säg hejdå nu.
Veva upp rutan nu! - De ses snart igen.
- Vad gulligt. - Vilket då? Hur då?
Att vara så säker, att känna så mycket kärlek.
- Kärlek är ingen känsla. - Inte?
Det är en förmåga.
Då har du en väldigt begåvad dotter.
Du är en kärleksmördare!
Okej, Cara. -Nästa?
Olivia har nåt med flickorna. Gus gör sitt vanliga.
Bella har inte bestämt sig. Howard och jag ska sjunga.
- Du, då? - Jag är med... som kärleksmördare.
- Vad skulle du säga? - Vi har en familjegrej, allihop.
- Vad är er pappa bra på? - Ingenting.
Han är den enda som slipper vara med.
- Det känns inte bra. - Gör det du brukar.
Marie är ingen mimartjej.
- Jag måste göra nåt speciellt. - Var dig själv.
- För Marty. - Ska jag ta burken?
- Nu vet jag... - Det blir säkert jättebra.
Det kan det bli.
Sist, men inte minst: Mitch!
En mycket vis man... min bror...
har sagt att om man vill vara uppriktig... ska man sjunga.
Mitt band.
Han har inte spelat sen hon...
Och jag instämmer.
- Vad var det där? - Jag kunde inte låta bli.
- Vad ska jag göra nu? - Ingenting. Det är min bror.
- Varför sjöng du för mig då? - Därför att jag...
Sidan 92: "Hade jag dött? En ängel stod i rummet."
Sidan 148: "Jag förlåter ditt förflutna om, du förlåter mitt."
Hans bästa repliker var dina.
Det är olidligt.
Jag kan inte låtsas längre.
- Pappa? - Ja, gumman.
Kan du komma, jag vill visa vad jag har gjort.
Vi tar det i morgon. Jag lovar.
Jag skulle inte ha sjungit...! Det lät inte bra.
Skrattar eller gråter hon?
- Nu kommer han. - Mamma!
Inte jag. Mig har ingen gjort slut med.
Det här var nåt nytt.
Låtsas inte som ingenting.
Hon tyckte jag var jättefin. Hon sa att hon tyckte om mig.
Sen sa hon... att vi borde hitta en själsfrände.
Jag fattar ingenting, jag vet inte vad som kan ha hänt sen i går.
- Det måste vara nåt som... - Vad tittar du på mig för?
Han tittar på sin tomma framtid, du råkar bara sitta där.
- Har du nåt råd? - Ja, vad har experten att säga?
Lilla gubben, vi tyckte verkligen hemskt mycket om henne, allihop.
Det känns inte bättre för det. Kan vi inte göra nåt kul?
Sångare i Rat Pack!
Din tur!
Du kan inte prata. Jag var tvungen att åka.
Men... jag kom inte särskilt långt.
- Ljuvligt leende, vackra ögon, unik. - Marie!
- Får jag visa vad jag gjort? - Så fort jag kommer tillbaka.
- Du igen... - Trevligt att ses, hur står det till?
- Vet du varför jag stoppade dig? - Ja då. Jag vet och det var fel.
- Det här blir dyrt. - Sätt upp det på notan.
- Va? - Sätt upp det på notan.
Vad håller vi på med?
Det må vara fel... men det är ändå rätt att vi gör fel.
Jag tror att vi måste tänka efter. Flickorna... Hur...? De är så fina.
Vad är det?
Det här är överilat.
Tycker du?
Vi vet ju inte ens om du kan bowla.
Du måste sikta!
Jag tittar bara.
Jättedåligt, men det där var snyggt.
Inte än.
Du bryter armen...
Samtidigt.
- Pappa?! - Vad håller du på med?!
Vad sjutton...? Marie? Vad är det här?
Jag kan förklara.
- Ni gjorde slut... - För två timmar sen!
- Du åkte ju...! - Hon kom bara inte särskilt långt.
Jag kan förklara...!
Tjejen i bokhandeln...
Här är hon.
- Jag gjorde inget! - Det var inget vi planerade.
Jag vet hur det känns.
Hur känns det här?!
- Förlåt. - Ta det lugnt!
- Åk inte! - Vi måste ha varit galna.
Förlåt... Åk inte.
Pappa...! Vänta!
Vad gör du?! Pappa!
Du måste inställa dig i rätten och så måste jag ta körkortet.
Du har besök.
När man talar om trollen...! Cindy Lamson, artikelredaktör.
Jim Lamson, utgivare.
Vi har haft så trevligt med familjen. Särskilt med dina underbara döttrar.
- Varm cider? - Tack, det ser... Tack ska du ha.
Far... Cider?
Du är inte bara en kärleksmördare, utan en urusel förälder.
Vad rart... Som du antagligen vet så har vi träffat två andra-
- men far och jag tror att vi har sparat det bästa till sist.
Ni kan gå nu.
De får så gärna stanna, vi vill att familjen ska vara delaktig.
Dan är jättebra på att hålla saker inom familjen. -Eller hur?
Det är det vi tycker så mycket om, dina moraliska värderingar.
- Karaktärsdragen i din spalt... - Ärlighet, pålitlighet.
Vi har stora planer. Vi strävar efter samma sak som du råder läsarna till.
- Och vad är det? - Att prioritera familjen.
Så här ligger det till...
Någon har inte läst sin egen spalt.
Nu förstår jag inte.
Gå. Du är en lögnare. Brorsans tjej? Hur länge hade du känt henne?
Två trafikförseelser och en krock, ingick det i planen?
- Det värsta är att du svek Lilly. - Hon ville visa nåt hon gjort åt dig.
Jag har verkligen ställt till det. Jo då. Det jag gjorde mot Lilly.
Glöm inte Mitch. Och tidningsmänniskorna.
Det var inte din dag, helt enkelt.
- Jag skulle bara ha varit deras pappa. - Kärlek är ingen lätt sak.
Jag borde veta bättre.
- Jag sårade mina barn. - Be om ursäkt.
- Visst har du gjort fel ibland... - Många gånger.
Men att bli kär i Marie var inte fel.
Jag behöver fler kartonger.
- Om det hade varit någon annan... - Jag är så väldigt...
Vi tar det sen.
Hej, min sköna.
Flickor...
Jag vill tala med Lilly i enrum.
Okej, allihop.
- Jag vet att jag har ställt till det. - Ja...!
Er mamma...
Jag saknar henne. Hela tiden, det kommer jag alltid att göra.
- Mamma är död. - Jag ser henne varje dag.
Jag ser henne i din godhet. - I din lidelsefullhet...
Och, Lilly, du har hennes ögon och hennes leende.
Nu blir det så här: jag ger mig själv utegångsförbud hela livet.
Jag tänker vara med er...
- Det är du varenda dag. - Jag ska inte försvinna.
Jag blev lite förvirrad med Marie, men det är över nu.
Jag tappade huvudet.
Blev lite dum, för jag älskar henne.
Men... jag älskar henne inte. Hur skulle jag kunna göra det?
- Jag har ju bara känt henne... - I tre dar.
Och hur kan man veta efter tre dar?
Jag vet inte... Jo, det gör jag, jag älskar henne.
Jag älskar henne, jag älskar henne... Jag älskar henne.
Åk efter henne, då.
Vi föredrar henne framför dig.
Åk.
Nu...!
Färdkost.
- Vad är det? - Jag kan inte.
Jag har inget körkort.
Jag kan vara kartläsare.
Det här är bara så pinsamt... men jag vill absolut vara med.
Kära läsare. För de flesta av er är det här min första spalt.
Jag ska besvara era frågor-
- men i dag vill jag i stället ta upp det här med planering.
Inte planerna för den här spalten, utan mer för livet. Alla planerar-
- och vi hoppas att våra barn ska göra bra, intelligenta, säkra val.
Men om vi ska vara riktigt ärliga, så blir det sällan som vi hoppas.
Så i stället för att fråga ungdomar vad de har för planer för sina liv-
- borde vi kanske säga åt dem att förbereda sig på överraskningar.